Kjære vene.
Basert på en sann historie.
Mr. Morrison,
du er her fordi du har vist forakt for retten.
Bygningskommisjonen har dokumentert gjentatte forsøk
på å gi deg muligheten til å få huset ditt i stand.
Bygget bryter 26 regler,
og de foreslår å rive huset ditt.
Jeg har også fått vite at du har brutt en rettskjennelse
som forbyr deg å bygge på området før disse sakene er løst.
Forstår du alvoret i disse anklagene?
- At du kan havne i fengsel? - Ja, det gjør jeg.
Liker du baseball, herr dommer?
Unnskyld?
To år tidligere.
Da jeg var 11, tok faren min meg med på kamp i Boston.
Det var en dobbeltkamp mellom Boston Red Sox og Yankees.
Pappa dro frem en baseball fra lommen og sa til meg:
"Gå ned dit og få Babe Ruth til å signere den ballen."
Jeg må innrømme at jeg var livredd.
Likevel dro jeg ned.
Babe Ruth sa: "Klart jeg kan signere ballen din, gutt."
På den andre siden så Lou Gehrig på noen balltrær.
Han signerte den også.
Den ballen er fortsatt berømt den dag i dag.
Lelands ville ha den med på auksjonen sin i New York.
De skrev om meg og den ballen i St. John-avisen.
Jeg har fortsatt artikkelen.
Hvem er Babe Ruth, besten?
Tidenes største idrettsmann.
- Hvor gammel er du, egentlig? - Ni.
Du er ni år, og så har ingen fortalt deg hvem Babe Ruth er?
- Nei. Hvor gammel er du? - 87.
Vet du hvem Drake er?
- Hvem? - Da står vi likt.
- Rakkeren minner meg om faren hans. - Han minner meg om en annen jeg kjenner.
Dette føles ikke som en dag for en begravelse, hva?
Nei. Men det er det vel ikke mange dager som gjør.
Tenker du mye på døden?
Sikkert ikke så mye som jeg burde.
Da jeg var ung, så jeg på gamle folk
og tenkte: "Lever man lenge nok, har man tid til å finne ut av døden."
Men jeg vet ikke noe mer om mysteriet nå enn da jeg var 10.
Anser du det som et problem?
Det finner vi ut av i tide.
Snakk for deg selv. Planen min er å trosse døden.
Skal vi bøye våre hoder i bønn sammen?
TSX satte nok en rekord i går, med 14660,
og knuste fjorårets topp på 14625. Det representerer...
God morgen, damer.
Vi skulle ha satt bedene her for flere år siden.
Din eldste datter synes vi ser ut som bondeknøler.
Det er installasjonskunst.
Ser du kuene?
- Ja, kjære, jeg ser kuene. - Lurer på hvem som eier dem.
De er våre. Det vet du.
Kom igjen, nå.
- Hei, pappa. - Ruthie.
- Hvordan gikk legesjekken? - Friske som fisker, begge to.
Er det sant?
Sa ikke legen noe om hukommelsen hennes?
- Jeg glemte å spørre ham. - Du tuller, ikke sant?
Nei, jeg glemte det virkelig.
Kanskje jeg burde spørre om min egen hukommelse.
- Hvor er mamma? - Ute i bilen.
- Ville hun ikke komme inn? - Nei. Hun var tilfreds med å bli der.
Kanskje vi burde kjøpe melk på butikken.
Hvordan går det med Ruth?
- Hei, pappa. - John. Trenger du noe i Sussex?
Jeg skal hente noe gjerdemateriale.
Ikke akkurat nå.
Jeg hørte om kuene.
Alle har hørt om kuene.
- Jeg er ferdig med dem. - Er det sant?
Med mindre du vil ha dem, selvsagt.
Slik kjøttmarkedet er nå,
er det ikke en hobby jeg har råd til.
Greit nok.
Er det sant? Nå?
Hvor mange kilometer har dekkene gått?
Det er sånn som skjer når du er for gjerrig til å kjøpe nye.
Jeg hørte at guttene hadde kjøpt seg ny traktor.
Overraskende at de ga nøklene til gamlingen.
Ikke rart kuene stakk av.
Jeg ville ha byttet noen av de gjerdestolpene for lenge siden.
Hvordan går det med jordbæråkeren, Chester?
Pokkers globale oppvarming!
Jeg har aldri sett en så regntung vår før.
Morsomt. Jeg har flere bær enn jeg kan håndtere.
Så hvis du kjenner noen bærplukkere,
så kan du sende dem til meg.
For en selvgod drittsekk.
Hva om jeg hadde kommet 10 minutter senere?
Kjære vene, Craig, hva har du gjort med kjøkkenet vårt?
Jeg har ikke gjort noe. Du glemte en gryteklut på komfyren.
Ikke vær latterlig.
- Jeg gjorde ikke det. - Jo, det gjorde du!
Vel, vi har snakket om det.
Hvem er "vi"?
Den første tabben din var å få syv barn, så...
Hun har gode og dårlige dager, sånn er det bare.
Det går bra med henne.
Lukter du røyk?
Jeg brente noe kratt på baksiden i dag.
Noe av det må ha blåst inn i huset.
Jeg vil se deg.
- Det er en stund siden sist. - Er det?
Ta av deg klærne, gamlefar.
Jeg er lei for det.
For hva?
Ingenting. Jeg er bare lei meg.
Det tar visst aldri slutt, hva?
Nei, det gjør ikke det.
Vi var alltid flinke med lidenskapsdelen.
Husker du hotellet i St. John, da vi var nygifte?
Husker du kjøreturen til St. John, før hotellet?
Himmel.
Du virket alltid så prippen og ordentlig.
Jeg var det.
Helt til jeg traff deg.
Hvem skulle ha trodd?
- Jordbærene er topp i år, sjef. - Ja, det er de, Gus.
Vi tar av en ny last i ettermiddag når det blir kjøligere.
Oppfattet.
Mr. Morrison, forventet ikke å se deg i år også.
- Hvorfor det? - Fikk du ikke brevet mitt?
Ikke som jeg husker, nei.
Vi sendte det i februar på grunn av de nye reglene.
Vi kjøper bare fra produsenter som sender varene i kjølebiler.
Disse var på åkeren for mindre enn to timer siden.
De er ikke preget av varmen.
Det er hovedkontorets avgjørelse.
- Kan det gjøres et lite unntak? - Nei, dessverre.
Det betyr at jeg pokker så uheldig.
Jeg har ikke råd til en kjølebil med mindre enn en acre.
Ja, jeg vet det. Beklager,
skulle ønske jeg kunne gjøre noe.
Ja. Jeg også.
Det er visst regler for alt mulig nå til dags.
Hvorfor kan man ikke bare doble oppskriften?
- Vi kunne laget mye mer. - Det fungerer ikke slik.
Nei. Kjerringsnakk.
Bare fordi du har en jordbæråker,
vil jeg ikke lage 10000 krukker med syltetøy.
Gi dem bort.
Pokker ta.
Sånn.
Dette minner meg om tiden med melkelevering.
Før jeg traff deg, hadde jeg hest og vogn.
- Tok over for gamle Lefevbre. - Jeg vet det.
Vannet i toalettet frøs i går kveld.
Tipper det gjør det også i kveld.
Vi har alt brukt tre favner ved i vinter.
Holder så vidt varmen i huset.
Dette stedet fungerer snart ikke lenger for oss.
Utsikten er heller ikke så flott.
Du høres ut som Ruth.
Nei, jeg flytter ikke til byen.
Og du må skyte meg før jeg havner på gamlehjem.
Den eneste utsikten der er rettet mot graven.
Det var ikke det jeg mente.
Jeg tenkte å bygge noe mindre til oss.
Noe mer håndterlig, på den andre siden av veien.
Én etasje.
Vi har ikke råd. Dette stedet er ikke verdt noe.
Og vi tar ikke opp lån.
Vi har råd hvis jeg gjør jobben selv.
Uten jordbær og kuer har jeg mye mer tid.
Lov meg én ting.
Vi flytter ikke før vi må.
Greit.
Pappa!
Ser ut som du har et annet prosjekt i tankene.
Er du offisiell talsmann for alle søsknene dine?
Eller er du her på egen hånd?
- Litt av begge deler. - Så hyggelig.
Nei, vi syntes bare det var dumt at det ikke ble nevnt
at du kan få noen til å bygge det for deg.
Nei. Har ikke pengene.
Du sitter på 2000 acre. Selg en bit.
Om man skal bo her,
- trenger man mye jord. - Mye jord, ja.
Dessuten er det ingenting som hindrer meg i å gjøre jobben.
Bortsett fra at du er i 80-årene.
Slik jeg ser det,
er alderen bare et tall, og ikke en tvangstrøye.
Sannheten er at jeg faktisk ser frem til det.
Jeg har ikke hatt et slikt prosjekt som dette på lenge.
Greit.
Er det noe vi kan gjøre for å hjelpe?
Klart. Trenger litt hjelp med gravemaskinen, hvis du har tid.
Ja, ikke noe problem.
Kan du iallfall love meg å være forsiktig?
Hva?
Kutter du av deg hånden med sirkelsagen
i et teit aldersdomsanfall,
kommer jeg alltid til å få høre det av familien min.
Oi!
Må være tøft å våkne hver morgen og være redd for sin egen skygge.
Stuen skal være her.
Må ikke være for stor.
Hvis huset er vendt mot denne retningen, får vi best utsikt.
På en fin dag kan man sikkert se halve fylket.
Irene?
Hva synes du?
Hva er det vi gjør, Craig?
Vi har snakket om dette før.
Vi flytter ikke før vi er klare. Det er et løfte.
Ok?
Ok.
Takk.
Det er altså sant.
Jeg trodde det ikke da jeg hørte det.
Trodde du måtte bæres ut herfra i en furukiste
før du brukte penger på et nytt hus.
Hvem skal bygge det for deg?
Hvorfor stiller du spørsmål du allerede vet svaret på?
- Har du byggetillatelse? - Tillatelse?
Hvorfor skulle jeg trenge det? Dette er min eiendom.
Helt siden den statlige utredningen for to år siden,
må man ha et offisielt stempel om man ønsker å drite.
Stol på meg. Du trenger byggetillatelse.
Jepp.
Det føles rart å måtte betale 400 dollar
for å bygge huset på en eiendom jeg allerede eier og betaler skatt for.
Ja, vi hører ofte det.
Det er en administrativ avgift.
Når du bygger huset, kommer vi og sjekker
at alt gjøres etter reglene.
Noen trenger vel en jobb, men det er helt unødvendig.
Det står faktisk mange hus
i Saint Martin's som er over 200 år gamle.
De står fortsatt.
Hvor var reglene deres da?
Jeg tror du går glipp av poenget.
Det skal jeg hilse og si.
Men hvis det er sånn det skal være, så får jeg vel bare betale.
- Sånn, ja. - Takk.
- Så må jeg få sett planen din. - Hva slags plan?
Byggeplanen for huset.
Jeg har ingen byggeplaner.
Hvordan skal du bygge et hus uten en byggeplan?
Slik jeg alltid har gjort det. Jeg vet hva jeg vil ha.
Hvordan vet du det?
Jeg har det lagret i hodet.
Det løser ikke problemet vårt.
Vi må ha stemplede blåkopier.
Jeg er ingen arkitekt. Jeg vet ikke hvordan man tegner planer.
Dette vil bare koste meg mye mer penger.
Vi er nødt til å ha dem.
Greit, jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Det setter vi pris på.
- Ha en fin dag. - Du også.
- Jeffrey? - Ja.
- Jeg setter et stort vindu her. - Ja.
Og et annet mot den veggen.
Og ett eller to små på baksiden.
Greit.
Du har ikke tilfeldigvis størrelsen på disse vinduene, besten?
- Nei, ikke til det store. - Ikke?
Vet ikke om jeg skal ha alkove eller ikke.
Jeg kan vel ta en avgjørelse om hvor de skal være,
- om det er nødvendig. - Ja, det er det.
Noen ideer om dører?
Ja. De må vi også ha noen av.
- Vi må jo være anstendige. - Veldig morsomt, besten.
To av dem er allerede bygget.
Jeg skal ha målene klare i morgen.
Du vet at jeg er ingeniør og ikke arkitekt, ikke sant?
Kom igjen, Jeffrey.
Hvor vanskelig kan det være?
Ok.
- Jeffrey? - Ja?
Jeg setter pris på hjelpen. Jeg vet hvor travelt du har det.
Du ga meg landjord til huset mitt.
Dette er ingenting til sammenligning.
Der kommer kastet og...
- De er elendige. - Nei, de trenger en ny manager.
Manageren er ikke problemet, men at de ikke treffer.
Det kommer flere sesonger.
Vi er bare i mai. Sesongen har knapt begynt.
Hvorfor sier du det?
- Hvor skal du? - Opp og legge meg.
- Vi begynner på grunnmuren i morgen. - Grunnmur?
Til huset, Irene. Alvorlig talt.
Er du helt sikker på at du vil gjøre dette?
Sikkert og visst.
Hvordan går det med brystforkjølelsen?
Sikker på at jeg ikke skal ta gravemaskinen?
Lungebetennelse, pappa.
Om du kan gå, er det ikke lungebetennelse.
Hvis resten av oss stolte mer på karakterstyrke
enn helsevesenet, ville verden vært et bedre sted.
Hvordan ønsker du å gjøre dette?
Jeg tenker vi starter i øst og jobber bakover.
- Høres ut som en plan. - Greit.
Endelig. Da begynner vi.
- God morgen, besten. - God morgen, Gavin.
- Er ikke du på skolen? - Sommerferie.
Å, ja.
Hva slags planer har du for dagen?
Har ingen.
Jeg hører du er flink med tall.
Kanskje det.
Jeg trenger en som er flink med målebånd,
hvis du tror du klarer det.
Kommer an på.
Hva da?
Er det lønnet arbeid?
- Kommer an på. - Hva da?
Om du er flink eller ikke.
- Sikker på at dette er riktig lengde? - Ja.
Fint. Det er det jeg vil høre.
En mann med selvtillit nok til å måle én gang og holde seg til det, uansett.
Går alt bra?
Er bare litt sår.
- Går det bra, pappa? - Ja da.
Skulle ha støttet det bedre.
Skal jeg ringe Darryl? Han kan hjelpe deg.
Nei. Jeg klarer meg.
Mannen din har nok å styre med på gården.
Han trenger ikke være her ute med meg.
- Gården skal ingen steder. - Da er vi to om det.
Hvis alle jobber sammen, er vi ferdige om to eller tre uker.
Hva?
Jeg koser meg.
Da jeg startet, var jeg ikke sikker på om jeg ville klare det.
Jeg trenger ikke at dette er ferdig om to eller tre uker.
Og det gjør ikke moren din heller.
Pokker ta! Får du aldri dårlige kort?
Godt spilt, Irene.
Slutt, hun hadde flaks, igjen.
Har du sett huset de bygger ved 17?
Jeg trodde det var et hotell, men det er visst til bare én familie.
Hvor mange barn har de?
Om det så var et barnehjem,
ville de hatt for mye plass.
- Noen med på en runde til? - Ja.
- Siste. - Ja.
ORDRE OM STANS I ARBEIDET
Det er kanskje for mye å håpe på at du er her i sosialt ærend.
Jeg er ikke så ofte sosial i St. Martin's.
Det overrasker meg ikke.
Jeg antar du så ordren jeg la igjen i går.
Ja. Jeg antok det var ditt verk.
- Forsto du det? - Ja.
Virket ganske tydelig.
Så hvorfor bygger du fortsatt uten godkjente byggeplaner?
Det er akkurat det. Planene er ikke ferdige ennå.
Og været er så og si perfekt.
Jeffrey, barnebarnet mitt, har vært opptatt på raffineriet.
Ett av brenneriene tok kvelden.
Ellers ville han vært ferdig nå.
Men du skulle aldri ha begynt.
- Jeg trodde det var tydelig. - Tja,
du sa du trengte planer.
Du sa ingenting om å ikke bygge før du fikk dem.
Om det var tilfellet, var er så poenget med dem?
Nå snakker vi. Det er akkurat det jeg også tenker.
Uansett hva du tenker eller tror,
er det ikke valgfritt med byggetillatelse.
Og bare så det er klart, så er den ordren
- et rettslig bindende dokument. - Ja da.
Tross den på eget ansvar.
"Denne ordren skal ikke fjernes."
Nå?
Vil du at jeg skal si det du ønsker å høre,
eller hva jeg synes du burde gjøre?
Når ble dette et byråkratiland?
Spar deg selv for bryet. Det er ikke verdt det.
Ikke bygg før Jeff har planen klar.
Vet du at de ber meg betale
300 dollar til, bare for å få greiene godkjent?
Du går sikkert ikke konkurs.
Opp med lommeboken.
La mølla hilse på det 21. århundre.
Greit.
Hvis det er slik verden fungerer, så får jeg gjøre det,
men det føles som jeg betaler for andres feiltakelser.
Du får henge opp denne igjen.
Craig.
Hva er i veien, Irene?
Hvor var du? Jeg ringte, men du svarte ikke.
- Jeg visste ikke hvor du var. - Rolig. Jeg sa jeg var på verkstedet.
Hvordan kunne jeg glemme det?
Beklager. Jeg var ikke så lenge borte.
Ikke gjør det igjen.
Ok.
Du får være forsiktig der oppe.
Jeg tenker at folk på over 70
aldri bør oppholde seg i en stige.
Det er å friste skjebnen.
Har du ikke et annet sted du må være?
Ser ut som du har fått selskap.
Himmel, hva er det nå?
Bare hold deg unna.
Mr. Daigle.
Jeg trodde vi hadde kommet til enighet.
Ja, helt til jeg sjekket rammeverket.
Det står her at materialene jeg bruker, ikke er godkjente?
Som rapporten min sier,
er det flere regelbrudd.
De fleste kan fikses,
men jeg vet ikke hvordan du skal rette på
det at treverket ikke er godkjent av en autorisert inspektør.
Og bjelkene og taksperrene er ikke ingeniørgodkjente.
Du er sikkert en svært travel mann.
Men kan du høre litt på meg et øyeblikk?
For å få denne jobben,
måtte du ha noe som helst ekspertise om tømmer?
Eller iallfall grunnleggende kunnskap om emnet?
Ja, selvsagt.
I så fall
får du tilgi meg for å fortelle deg det opplagte,
men jeg vil nødig tro at dette er en misforståelse.
Alt tømmeret i huset er gammel gran
som er lufttørket i minst to år.
Jeg vil også påpeke at ikke en eneste stolpe
eller bjelke er vridd eller skjev.
- Bare se selv. - Jeg tror deg. Jeg så dem.
Så da er vi altså enige?
Når det gjelder gulvbjelkene og takstolene,
bygget jeg dem slik faren min lærte meg.
Vet du hva slags jobb han hadde?
- Nei. - Han var skipsbygger.
St. Martin's var det tredje største skipsbyggersenteret
på østkysten på den tiden.
Over 500 seilbåter ble laget der.
Så i likhet med de fleste som jobbet i området,
visste han litt om snekkeri.
Det gjorde han sikkert. Men det er ikke poenget.
Så nøyaktig hva er poenget?
For å opprettholde sikkerhetsstandarden, må vi ha tømmer som er godkjent.
Beklager, men du er ikke et unntak.
Hørte du ikke ett ord av hva jeg sa?
Se deg rundt.
Ta den tiden du trenger til å evaluere arbeidet mitt.
Så kan du fortelle meg om jeg bygger et trygt hus eller ikke.
Jeg betalte 400 dollar for tillatelsen,
jeg fikk tegnet byggeplanene,
og nå sier du at materialene ikke er gode nok?
Jeg er nok ikke verdens mest sofistikerte mann, mr. Daigle,
men er det én ting jeg kan,
så er det tømmer.
Jeg har verken tid eller tålmodighet til å krangle med deg,
for her er det null slingringsmonn.
Ta deg av regelbruddene, ellers tar jeg tilbake tillatelsen
og river hele stedet.
Er det en trussel?
Nei. Det er loven.
Ikke ett ord.
Irene.
- Craig. - Ikke rør deg.
Jeg falt ned trappen.
Ja, det gjorde du. Hvordan føler du deg?
Ikke så verst.
- Har jeg brukket noe? - Nei.
Hva er i veien?
Ingenting.
Skal du fortelle meg det?
Jeg er redd for at hellet begynner å ta slutt.
Nei, jeg tror ikke det.
Hva får deg til å tro det?
Jeg burde ha brukket hoften min. Det må da bety noe?
Hva gjør du?
I tilfelle du glemmer det, har jeg satt opp denne grinden.
Jeg glemmer det ikke.
Selvsagt ikke. Men bare i tilfelle.
Tror ikke du burde gå i trappen nå.
Og badet er utenfor, inntil videre.
Hvor er badet?
På verandaen.
Jeg elsker deg.
Min kjekke mann. Hvor skal du?
Til byen og kjøpe mat.
Jeg skal lage middag i kveld.
Har jeg slått hodet eller mistet forstanden? Skal du lage mat?
Kan man lese, kan man lage mat.
Det sa alltid min far.
Det tok lang tid før du ville prøve ut teorien hans.
BAD
- Hei, pappa. - Hei, Ruthie.
- Hvor er mamma? - Hun tar seg en blund.
Er det utedoen fra Lindas bryllup?
Ja.
Passer fint på verandaen.
Står i stil med fryserne.
Det er én av fordelene ved å bli gammel.
Man bryr seg ikke lenger om å ta seg godt ut.
Pappa, jeg vet hva som skjedde.
Venninnen min, Jeannie, jobber ved sykehuset.
Du burde ha ringt.
Jeg har aldri likt Jeannie.
Hun blandet seg alltid i andres saker.
Ville du ha sagt noe?
Nei.
Hvorfor ikke?
Ikke ta dette personlig,
men jeg antar at du og søsknene dine
ville hatt en annen oppfatning om hva som burde gjøres.
Det er tydelig at mamma i lang tid har blitt verre.
Tror du ikke jeg er klar over det?
Det er derfor jeg bygger huset.
- Et hus vil ikke fikse det. - Nei.
Men det vil gjøre ting mer håndterlig.
Jeg har sett på noen løsninger som kan være bra.
Nei!
- Det er ikke hva din mor ønsker. - Du har ikke engang hørt hva jeg vil si.
Dessuten er jeg ikke sikker på om hun lenger vet hva hun ønsker.
Jo, det gjør hun.
Greit, hvis alt går bra her, går jeg opp og ser til mor.
Sengen er flyttet ned til stuen.
- God ettermiddag, Craig. - Hei, Margaret.
- Forventet ikke å se deg i dag. - Jeg har med litt middag.
Hvem døde?
Jeg hørte om Irene.
Ja.
Jeg vil si deg noe, og jeg vil at du skal høre.
Enten du liker det eller ikke,
vil jeg komme én gang i uka med en gryterett.
Jeg vil ha tilbake gryten. Forstår du?
Vi klarer oss, Margaret. Helt sant.
Jeg laget faktisk stuing i går kveld.
Julia Child snur seg nok i graven.
Dere får en gryterett!
Vi trenger det ikke.
Slik som vi ikke trengte kjøtt hele vinteren
og fulle bensintanker i 1973.
Vi hadde mistet gården og endt opp i St. John uten deg.
Ja. Og Chester har vært sint på meg siden.
Det er Chesters problem.
Om rollene var snudd, ville Irene gjort det samme, og det vet du!
Dessuten har jeg aldri likt deg. Det er kona di jeg ofrer meg for.
Greit.
Craig. Er du oppe?
Det er lettere for meg å følge med når jeg er her ute.
Man gjør hva man må. Jeg går inn og ser til henne.
Hva om pappa har kontroll?
- Er du sprø? - Ruth.
- Jeg er ikke fienden her. - Seriøst?
De sover i stuen og driter på verandaen.
En del av meg vil ansette en pleier uten å spørre.
Hvor lenge tror du det ville vart?
Så snakk med ham. Prøv å få ham til å forstå
- at det ikke fungerer lenger? - Har prøvd. Han gir seg ikke.
Hvorfor har vi ingenting vi skulle ha sagt?
- Hun er moren vår. - Han er mannen hennes.
Hva om han, til tross for hva vi tror, gjør det rette?
- Han gjør ikke det. - Det vet du ikke!
Du vet ikke om vi har et bedre alternativ.
Det finnes en annen måte å se dette på.
Hvordan da?
Om han ba oss om å legge ham om kvelden,
ville vi ha ringt Brock Reid og bedt ham starte likbilen.
Og frem til da?
Vi får håpe han ikke gir dem matforgiftning.
Er du våken?
Ja.
Hvorfor er sengen vår i stuen?
Du falt ned trappen forrige uke.
Skadet jeg meg?
Nei. Ikke noe alvorlig.
Så rart, jeg husker ingenting.
Du slo jo hodet ditt.
Det har sikkert noe med det å gjøre.
Likevel burde jeg vel huske det?
Ikke bekymre deg for det.
Men jeg er bekymret.
Hva så om du ikke husker et par ting?
Vi er fortsatt her.
Vi har hverandre.
Er ikke alt annet bare en bonus?
Jeg håper det.
Vet du hva som skremmer meg?
Nei, hva da?
Hva om jeg glemmer alt?
Da vil du fortsatt være min Irene.
Lover du?
Jeg har aldri brutt et løfte til deg.
Det gjorde du nesten.
Med Bernice. Hva het hun?
Punchard.
Bernice Punchard.
Men kjære deg, hun var en usedvanlig dame.
Hvor nær kontakt hadde dere?
Sjalusi har aldri vært din mest inntagende kvalitet.
Sjalusi har ingenting med saken å gjøre.
Jeg ville forlatt deg på flekken om jeg fant deg med en annen kvinne.
Det har jeg hørt før.
Kan vi sove nå?
Jeg vil fortsatt gjøre det.
Hva?
Forlate deg om du er utro.
Himmel.
Greit. Slutt, nå.
Hva skjedde med den vakre Bernice et-eller-annet?
Punchard.
Hun døde for 30 år siden.
Så grusomt.
Nå har jeg dårlig samvittighet.
Det burde du.
Du er en slem dame.
...og mr. Morrison har gjort
nøyaktig det motsatte av hva kommisjonen foreslår.
Han tok for seg alle deres bekymringer.
Han ansatte mr. Folkin, en anerkjent tømmerinspektør.
Fant ingenting galt med tømmeret og godkjente det 30. juni.
Han leide Jeff LeBlanc, en godkjent ingeniør,
til å tegne om bjelkene og takstolene.
Og han har allerede lagt til forsterkningene
for å følge kommisjonens anbefalinger.
Dette er bilder av forbedringene.
I tillegg har mr. Raymond Debley,
én av de beste og mest respekterte snekkerne
i New Brunswick, inspisert huset 10. juli,
og dette er hva han fant.
Det er en begeistret rapport om mr. Morrisons bygg.
Er det alt, mr. Fulton?
Ja.
Forresten, beklager.
Det er verdt å huske på at
byggeforskriftene ikke er et sett med regler, men et sett med standarder.
Og vi mener at mr. Morrison ikke bare oppfyller de standardene,
men i de fleste tilfeller overgår dem.
Det er departementets oppfatning at mr. Morrison ennå ikke oppfylt
kravene etter inspeksjonen av huset.
Derfor, frem til det skjer
at alle de 26 kravene er oppfylt og godkjent,
gjelder fortsatt ordren om arbeidsstans.
Ta ikke feil, mr. Morrison.
Å trosse denne ordren er et alvorlig lovbrudd
og vil tvinge oss til å reise sak.
Forstår du?
Himmel, for et rot.
Tror du de allerede har bestemt seg?
At uansett hva vi kommer med, vil svaret være det samme?
De får bare gi etter til slutt, det er alt.
Ingenting annet gir mening.
Jeg har nok arbeid på verkstedet med dørene og listene.
Jeg kan vel holde det gående iallfall et par uker.
Greit.
Innen da vil vinden forhåpentligvis ha snudd i vår favør.
... ved 11542,58, lavest på 14 måneder.
I energisektoren
- har råoljen gått ned 13% på seks uker. - Hørte du det?
Jeg håper raffineriet ikke blir lagt ned.
Jeff har altfor mye gjeld til at det kan skje.
... for tredje måned på rad er bilsalget
under fjorårets nivå,
og alt peker på en mulig nedgangstid
utløst i stor grad av Amerikas lånskrise.
IMF kunngjorde i dag at finansverden...
Irene?
Hei, har du sett Irene i dag?
Nei, det kan jeg ikke si at jeg har.
Jeg har ikke sett deg røyke på 50 år.
Har du ikke?
Nei.
Hvor fikk du tak i sigarettene?
Jeg vet ikke.
Er ikke det morsomt?
Jeg var bekymret for deg.
Jeg dro tilbake til huset, og du var ikke der.
Jeg har lett etter deg i timevis.
Unnskyld.
Sa jeg ikke at jeg ville gå meg en tur?
Vi burde komme til stranden oftere.
Ja, vi burde kanskje det.
Craig, se.
Noen bygger et nytt hus.
De har valgt et fint sted.
De får en nydelig utsikt mot bukten.
Skulle ønske vi hadde det.
Irene.
Beklager, men du kan ikke bli værende her ute.
- Det er for kaldt. - Jeg har vondt i bena.
Kom igjen.
Jeg har deg.
Nei. Nei. Jeg blir her ute.
Irene, kom igjen.
Du kom deg fint inn i byen på egen hånd.
Nei! Nei!
Jeg sover her.
Himmel. Seriøst? Nå?
Det kan du ikke, og det vet du. Kom igjen, nå.
Ikke rør meg!
Irene, vær så snill.
Pokker ta! Det gjorde vondt!
Kom igjen, nå!
- Hei! Slipp meg! - Nei. Kom igjen.
- Kom igjen. Nei. - Slipp meg!
Nei!
Hver kveld sjekket jeg at det ikke lå noe på gulvet.
Jeg glemte det én gang.
Så snubler hun over den pokkers skoen.
Det kunne ha vært hva som helst.
Jeg var sint på henne.
Vi hadde kranglet.
Hun ville sove ute på plenen, jeg lot henne ikke gjøre det.
Jeg dro henne inn i huset.
- Du måtte jo få henne inn. - Nei.
Ikke på den måten.
Man sleper ikke noen inn.
Roser?
Fra en beundrer.
Du har aldri kjøpt roser til meg før.
Du har aldri brukket hoften din før.
Brakk jeg hoften?
Hvordan?
Fordi mannen din er en tosk.
Operasjonen gikk bra.
Når kan hun komme hjem?
Vi beholder henne her noen dager,
så må hun rehabiliteres i fire til seks uker.
Fire til seks uker?
Barna dine har fortalt meg litt om situasjonen.
Din kone vil behøve litt oppfølgingsterapi.
Og litt hjemmehjelp.
Med tanke på hennes fysiske og mentale helse,
ser jeg ikke for meg at det vil ta helt slutt.
Ok.
Er det greit for deg, pappa?
Din mor og jeg har vært sammen i 61 år.
Har kun tilbrakt en håndfull netter fra hverandre.
Men
om det er slik det må være,
er det slik det må bli.
Jeg innser at vi to kom litt skjevt ut.
Men
dette trenger ikke å bli personlig.
Jeg beklager.
Jeg mente ikke å være uhøflig.
Huset ditt bryter visse regler.
Kan du vennligst fortelle meg hva jeg må gjøre, så gjør jeg det.
Dette kontoret har ikke ressurser
til å lære folk hvordan de skal bygge hus.
Enten vet de hvordan, eller så ansetter de noen som gjør det.
Du har sett rapporten min. Du vet hva som må gjøres.
Ja, det gjør jeg.
Sover du?
Nei. Du?
Nei. Ikke egentlig.
Husker du da vi møttes?
Ja, selvsagt.
Du var full.
Nei, ikke full, bare brisen.
Du kastet opp på søsteren min, Jearette.
Jeg hadde spist noe som magen ikke likte.
Du hadde spist en flaske whisky.
Ja.
Forholdet vårt ble aldri det samme etter det.
Min søster var som en elefant
når det gjaldt å huske ting som ble gjort mot henne.
Jeg klandrer henne ikke. Du ødela en nydelig kjole.
Hun gikk glipp av resten av dansen,
og bestevennen endte opp med
å gifte seg med gutten hun håpet å kapre den kvelden.
Er det derfor hun var peppermø?
Fordi du kastet opp på henne.
Jeg ville også ha hatet meg.
Hva tror du ville skjedd med oss om vi aldri hadde møttes?
Eller om jeg kastet opp på deg i stedet?
Vi ville sikkert ha funnet noen andre.
Tror du?
Nei!
Men sånn er jo loven, ikke sant? Det er jo...
Der er han.
Du beveger deg i farlig farvann, min venn.
God morgen, Owen, Marty.
Hva snakker du om, Chester?
Jeg ser at du har begynt å bygge igjen.
Ser ut som du ber om masse bråk.
Takk for den juridiske rådgivningen. Tar du timebetalt?
De planerte et hus i Upperton sist måned
for nesten nøyaktig det samme!
Å eie 2000 acre hever deg ikke over loven.
Pokker ta, Chester.
Det har ingenting med saken å gjøre.
For én gangs skyld, kan du passe dine egne saker?
- Er det noen her? - Vent litt, jeg kommer snart.
- Er du mr. G. Craig Morrison? - Ja.
Du har blitt stevnet.
Husker du da jeg bygget spisestuebordet?
Vi hadde brukt en sagbukk og planker i så mange år
at jeg hadde gitt opp å få et ordentlig.
Faren min hjalp meg å prege plankene.
Jeg hadde på 12 lag med overflatebehandling.
Det hjalp fortsatt ikke da Ruth sølte blekk på det.
Jeg var ikke så sint.
Du var svært bordstolt på den tiden.
Nei. Det er et fint stykke snekkerarbeid.
Vet du hvor mye et slikt bord ville kostet i butikken?
De første årene, hvert eneste hakk det bordet fikk,
tok jeg personlig.
Det var alt jeg kunne se.
En hakk fra en gaffel, en skrape fra et skøyteblad,
trykket etter noens håndskrift presset gjennom et tynt papir.
Det hadde jeg glemt.
Hvor vanskelig kan det være for et barn å huske
å legge noen ekstra ark under leksene sine?
Mange ganger angret jeg på at jeg ikke laget bordet av eik.
Men da årene gikk
og arrene ble flere,
gjorde skavankene bordet til noe helt annet.
Det er tingen med furu,
det bærer mange minner.
- God morgen, Craig. - Gary.
- Ser ut som du har hatt det travelt. - Det har jeg.
Prøvde å ringe, men ingen svarte.
- Fikk du stevningen i går? - Ja.
Én gang må jo være den første.
Forstår du at du må i retten på tirsdag?
Det gjør jeg.
Craig, de er utrolig sinte på deg.
Hvis vi skal ha en sjanse til å vinne, må du slutte å bygge.
Irene brakk hoften.
- Hva? - Hun må gå rundt med gåstol.
Det gamle huset er ikke lenger godt nok.
Jeg er lei for det.
Hvorfor sa du ikke at du hadde begynt?
Tja,
jeg ville ikke risikere at du fikk meg fra det
og overbeviste meg om en bedre måte.
Nei, jeg kunne ikke ha overbevist deg.
På det tidspunktet kunne du kanskje det.
Men uansett hva som skjer nå,
er det iallfall ferdig før Irene kommer hjem.
Er du ikke sulten?
Nei.
Ser ut til å ha dårlig appetitt om dagen.
Jeg burde dra.
Jeg må på sykehuset før besøkstiden er over.
Du ser sliten ut, pappa. Kan du ikke ta deg fri i kveld?
Nei, hun venter på meg.
Jeg skal ta den.
Hallo.
Bare et øyeblikk.
Hallo?
Det er meg.
Jeg heter Marty Klinkenberg, fra Telegraph-Journal.
Jeg er allerede abonnent.
Nei, det gjelder ikke det.
Jeg er journalist og jeg hørte
at du har litt problemer med bygningsdepartementet.
Det er en grov underdrivelse.
Hvordan fikk du høre om saken min?
Må virke ubetydelig for folk flest.
Det er morsomt.
Én av naboene dine, Chester Jones, begynte å ringe meg for to uker siden.
Han fortsatte å ringe til jeg måtte
se på saken for å få ham til å slutte.
- Chester Jones? Er du sikker? - Ja.
Har du tid til et par spørsmål?
Ja.
Ja, klart.
Pappa?
Går det bra?
Hvordan føler du deg?
Alt gjør vondt.
Kanskje det er starten på nedoverbakken min.
Det er sannelig på tide.
Kan jeg skaffe deg noe?
Jeg må fortelle deg noe.
Greit.
Babe Ruth-baseballen er i kjøkkenskapet i en gammel melboks.
Ja, det visste jeg.
Mamma sa det.
Himmel.
Hun kunne aldri holde på hemmeligheter.
Noen ringte meg i fjor.
Fyren tilbød meg 40000 dollar for ballen.
Kan du tenke deg?
40000 for en baseball.
Har du noensinne vært fristet til å selge den?
Klart.
Tanket har streifet meg et par ganger.
Hvorfor lot du være?
Jeg sover bedre om jeg vet at den er der,
i tilfelle jeg virkelig havner i knipe.
Jeg prøvde å få dem til å utsette det,
men de gir seg ikke.
Har du sett Telegraph-Journal i dag?
Nei. Hvordan det?
Faren din er på forsiden.
Hei.
Jeg har lett etter deg.
Har du?
Hvor var du?
Jeg kom i morges.
Skulle ikke komme tilbake før i kveld.
Kom fra hvor?
Huset.
Hvilket hus?
Det spiller ingen rolle.
Hvordan har dagen din vært?
Fin.
Hallo?
Chester døde.
Margaret,
så leit å høre.
Ber du?
Jeg prøver.
Når ble du religiøs?
Vet ikke om jeg er det,
men jeg tenkte dette var et godt tidspunkt å gardere seg.
For hva?
Jeg vet ikke.
Et mirakel, kanskje.
Jeg har savnet deg.
Jeg savner deg også.
Hvordan går det?
Jeg har hatt det bedre.
Ja, jeg også.
Hei, pappa.
Ruthie.
Jeg stakk innom det nye huset i går kveld.
Dere kommer til å trives der.
Tror du?
Ja. Absolutt.
Det var en god plan.
Takk.
Jeg håper det.
Gary, jeg vil spørre deg om noe.
Hvor lenge har du vært advokaten min?
26 og et halvt år.
Er det trygt å si at du har jobbet like mye for meg
med denne saken som alle de andre årene til sammen?
Ja, sannsynligvis. Kanskje mer.
Så hvorfor har jeg ikke fått en regning?
Det er et godt spørsmål.
Du vet at jeg aldri jobber gratis,
men jeg har feiltolket hele situasjonen.
Jeg har gitt deg feil råd.
Hele kaoset kan være like mye min skyld som din.
Det føles galt at du skal betale for mine feil.
Tror du, om du ikke hadde begått de feilene,
at resultatet ville blitt et annet?
- Nei. - Ikke jeg heller.
Om det er greit for deg, når du er ferdig med forsvaret,
tror du jeg kan si noen ord?
- Har du ikke troen på meg? - Det er for sent nå.
Jeg har noen ting på hjertet som jeg vil dele, uansett hva som skjer.
Hva er dette?
Det er skjøtet til fem acre med jord.
De beste jeg har, bortsett fra mine egne.
Hvorfor står navnet mitt på det?
Hvorfor ikke?
Liker du baseball, herr dommer?
Unnskyld?
Det har jeg gjort hele livet.
Jeg har alltid likt å sammenligne
spillere fra ulike perioder.
At det Babe Ruth presterte,
er like forståelig og fantastisk i dag
som det var på den tiden.
At sportens tradisjoner har blitt bevart i løpet av årene,
at det finnes en slags regelreligion.
Og akkurat som med baseball,
har jeg alltid trodd på bygningstradisjonen
og reglenes religion.
Faren min lærte meg å se tømmer i et levende tre.
Sannhet i en vegg som var bent eller et hjørne som var kvadratisk.
Jeg har aldri ønsket å heve meg over loven,
og det har jeg aldri gjort,
før nå.
Jeg er for gammel til dette tullet.
Huset mitt er trygt.
Min kone kommer hjem fra sykehuset neste uke,
og vi har få alternativer.
Vi flytter inn i huset vårt.
Så
enten blir jeg satt i fengsel,
eller så drar jeg hjem.
Uansett kan jeg sove med god samvittighet.
TELEGRAPH-JOURNAL IKKE FENGSEL FOR MORRISON
Jeg ville ha kommet mye lenger om jeg bare hadde begynt
å bygge huset uten å spørre om tillatelse.
Og jeg ville vært lykkeligere om jeg bare hadde satt deg på gamlehjem.
Morsomt, jeg skulle til å foreslå det samme for deg.
Jeg kan finne noen alternativer, om det er greit.
Ja, vi kan gå sammen og få grupperabatt.
Nå snakker vi.
Så,
har du et nytt prosjekt i tankene?
Kanskje.
Vil du snakke om det?
Nei.
Er det stort?
Kanskje.
Himmel og hav, pappa.
Hva annet skal jeg gjøre, sitte stille hele dagen?
Det har jeg tid til når jeg er død.
Se på dette håret.
Når klippet du deg sist?
Det er en stund siden.
- Det vanlige? - Ja, frue.
Irene?
- Ja? - Klipper du håret mitt?
Selvsagt.
Se på det håret.
Når klippet du deg sist?
Det er en stund siden.
Craig feiret sin nittiførste jul i det nye huset.
Irene var ved hans side.